RHIANNON: 8 ÚJ ÜZENET
Justin, induljunk!
Justin. Szia, Justin!
Jelzés időzítés este 11-re, és egy másik jelzés este 11:50-re.
NAP NAP UTÁN
Pötyögte: Menzer feliratok.info
Rhi, fél 7 van, szívem!
- Rhi! - Fenn vagyok!
OKÉ, GONDOLOM, MÉG ALSZOL. OKÉ, AKKOR JÓ ÉJT!
BÍRSZ ALUDNI, HA FOLYTON ÍROK? OKÉ, ÁTFOGALMAZOM. BÍRSZ ALUDNI?
7-IG EDZÉSEM VAN.
SZIA, CSAK MEGBIZONYOSODOM RÓLA, HOGY ÉBREN VAGY.
- Jó reggelt! - Szia! - Kösz, kicsim! Nick...
El kéne intézned azt a pár dolgot helyettem.
- Nem biztos, hogy ma menni fog. - Azért csak próbáld meg. Jó, Nick? Sziasztok!
Szia!
- Jolene, reggeli. Siess! El fogunk késni. - Ne!
Vezethetek ám én is, ha akarod.
Úgy értem, nem is ártana gyakorolnom.
- Csak nem tettél bele spenótot? - De, apa szerint sok benne az antioxidáns.
- Tudod, miben van még antioxidáns? - A töködben. Igen. - A tökömben.
- Hát, apa szerint fontos, úgyhogy... - Több van egy kerékkel?
Seggfej.
Justin, spanom!
- Hé, süket vagy, tesó? - Jaj, bocs! Cső, haver!
- Jól vagy? - Ja, frankón. Persze. - Dög fáradt vagyok.
Leadnám az ENSZ órám, de ha nem jutok be a Stanfordra,
halálra sírom magam. Csúcs szuper a kampusz.
És a talizmánjuk, nem fogod elhinni, egy fa. Te is jelentkezel, ugye?
Ja. Persze.
Hol a frászban van Justin?
- Mármint, mi van vele? Nem igazán értékel téged. - Mindjárt jövök.
Szia! Figyelj, ne haragudj a rengeteg SMS miatt!
Reggel küldeni akartam egy "Ne haragudj" SMS-t,
de már annyi SMS-t írtam,
és tudom, hogy utálod, ha szabadkozom,
- szóval asszem, bocsánatot kérek, amiért bocsánatot kérek! - Rhiannon.
- Igen? - Ne kérj elnézést. Írnom kellett volna.
Nem, nem muszáj válaszolnod minden alkalommal, ha SMS-t írok.
De, szerintem igen.
Hát, elkísérhetlek az edzésedre, ha akarod.
Neked az nem lenne túl nagy élvezet.
- Mért nézel rám ilyen furcsán? - Hogyhogy furcsán?
- Ma mi más dolgod van még? - Az edzésen kívül?
Semmi. Se doga, se más.
Talán tök jó buli lenne, ha csak úgy elmennénk valahová.
- Mármint, suli után? - Vagy akár most.
Szoktunk ilyesmit csinálni?
Hát, egyszer el kell kezdeni.
Eszméletlen jó játékos. Fiatal kora ellenére, a dobó ellen elért ideje...
Azért nem annyira fiatal! 23 éves...
- Ezt akarod hallgatni? - Igen. - Nézd meg az eredményeit!
- 18 győzelme van... - Nyomj be valami zenét!
Jaj, ne gyere már ezzel!
A tripla A-ből igazolták át...
Ismered ezt a számot? Hogyhogy eddig ezt nem tudtam?
Megmentettelek! Megmentettelek!
Na jó, gyere!
Helló!
- "A mosolyod nagyon szép." - Hát ez talált, süllyedt. Nyerő vagy, süti!
- Nem igazán. Mi ebben a jóslat? - Nem az?
Nem. A jóslat az lenne, hogy "Szép lesz a mosolyod."
Mert egy jóslatnak a jövőre kéne vonatkoznia.
Vagy valamire, amit még nem tudsz. Például, hogy szép a mosolyod.
Ez csak apa.
Nem beszélsz róla.
De, soha.
Volt egy mániás időszaka néhány évvel ezelőtt. Nem nagy ügy.
Nem is tudtam róla.
Igen, mert nem nagyon meséltem róla senkinek. Még Rebeccának sem.
Nem kell beszélned róla, ha nem akarsz.
Van úgy, hogy szeretnék. Egyszerűen csak...
- Nem tudom. - Hogy zajlott ez az egész?
Egyik nap hazajött, és azzal állt elénk, hogy előléptették.
Elvitt minket egy francia étterembe, hogy ezt megünnepeljük.
Aztán elmentünk moziba.
És egy eszelős összeget fizetett ki egy fickónak,
hogy egyedül csak mi legyünk a teremben.
- Ha jól sejtem, nem léptették elő. - Nem. Igazából, lapátra tették,
és bekattant. Szóval lőttek az gazdagságnak.
Anyámnak még egy állást kellett vállalnia, és majdnem elbuktuk a házat.
Bár apám már tudna dolgozni, de ki venné fel.
Így csak üldögél otthon, és portrékat fest.
Van az úgy, hogy az ember szusszanni akar.
Mert túl megterhelő az élet.
Úgy hangzik, mintha megvetnéd azért, mert kicsekkolt.
Odamentem hozzá, hogy beszéljük arról a napról, hogy miért,
de valahogy sosem találom a megfelelő szavakat.
- Nem is értem, miért mondom el neked. - De én örülök neki.
Valahogy jól esik.
Most te jössz. Gyerünk!
Szóval én is utálom a francia kaját. A csigát meg a croissant-t.
- A csigás croissant-t. Az mennyire gáz? - A szerencsesütire gondoltam.
Hát akkor holnap.
- Mi a baj? - Ugye tudod, hogy nem minden nap lesz ilyen? - Tudom.
De talán, segít az eszedbe vésni, hogy szeretsz együtt lenni velem.
Csak úgy értettem, hogy ma...
A mai nap volt a legboldogabb napom hosszú idő óta.
A holnap az holnap.
Fejezzük be szépen ezt a napot.
Rendben.
Ilyen szépre gondoltam.
És sokkal jobb íze van a szádnak, ha nem cigizel.
Igyekszem megjegyezni.
Jelzés időzítés este 11-re, és egy másik jelzés este 11:50-re.
Szia, Amy!
Csá, na végre!
Bocsi! A családdal csak nemrég költöztünk ide.
Anyám azt mondta, szegődjek valakihez a suliban,
de még nem ismerek senkit. Ez elég ciki. De mehetnék veled?
Nem tudom, miről beszélsz. Kivel ne versenyezzek?
Igen, persze.
Rebecca, Alexander, bemutatom Amyt, ő is ide fog járni.
Szia, Amy! Szuper csajt választottál mentornak.
Igen, Alexander nagy rajongója.
- Nemár, úgy értettem, hogy Rhiannon tök rendes, és segítőkész. - Na, ne teperj!
Nyugi, spanok vagyunk. Bírja, ha húzom.
- Folytassuk inkább a kísérletet! - Justin! Justin!
Az edző berágott rám, mert kihagytam az edzést.
- Amy, ő a barátom, Justin. - Piáltunk is tegnap? - Nem, miért?
Tegnap megpattantunk, és elmentünk Baltimore-ba.
Hirtelen ötlet volt. Nagyon élveztük.
Ja, kénytelen vagyok elhinni, mert nem emlékszem rá.
- Mire? - Durván az egész nap kiesett.
Ködös minden, mintha másnapos lennék, vagy ilyesmi.
Most három tárgyból kell pótolnom holnapig,
de melóznom kell este 10-ig. Úgyhogy folyamatosan szívatva vagyok.
Értem, szóval egy csodálatos napot töltöttél a fantasztikus barátnőddel.
De neked ez szívás?
- Már bocs! De ez meg ki, és mi baja van? - Te ki vagy?
- És mit savazod az egyetlen jót az életedben? - Amy!
- Nyugi, higgadj le! - Oké, örültem. Most lépek.
Rhi, ne felejtsd el Steve buliját szombaton!
Bocsáss meg! Csak nem bírom a hálátlan pöcsfejeket.
De ő nem ilyen.
Jobbat érdemelsz.
- Elnézést! Csak az arcodba lógott. - Ne aggódj! Jól vagyok.
Igazán kedves vagy. De nem igazán érzem túl jól magam.
- Alexander, megtennéd, hogy törődsz Amyvel mostantól? - Persze. - Köszönöm!
Írnod kéne pár SMS-t a nevemben.
Először, küldj Abbynek pár füves emojit.
Aztán másodjára, írj Willnek valami cukit, de gonoszat.
Legyen atom gonosz, de azért még cuki.
Nem várhat ez, amíg hazaérünk?
- Nem, miért? - Justin megint betett.
Mert egy utálatos féreg? Na jó, figyelj!
Két lehetőséged van. Egy, szakítasz vele.
És kettő, csald meg. Fűvel-fával, aki jön. Egy hadseregnyi sráccal.
Tudod, ahogy Lindsey teszi.
Anya nem lép félre.
- Ne beszéljünk erről többet! - Oké. Zsír.
Jelzés időzítés este 11-re, és egy másik jelzés 11:50-re, este.
Rendben.
- Biztos, nem haragszol? - Biztos, persze.
- Kösz, szivi, mert ma súlyosan be kell rúgnom. - Ja. - Steve, spanom!
- Tesó! Mi a leosztás? - Szia, Stephanie! - Rhiannon.
Sziasztok, srácok! Mi újság?
- Szia! - Szia! - Justint ott keresd! - Köszi!
Tesó... ez nagyon béna.
Dobd!
Azt hiszem, nem ismerlek. Te is az Octavianbe jársz?
- Nem, én Nathan vagyok. Steve unokatesója. - Én meg Rhiannon.
- Nahát, de helyes név. - Köszönöm! Én nem szeretem.
- Miért? - Hát, mindenki azt hiszi, hogy Rihanna,
tudod a "Bitch Better Have My Money"-s.
- És senki sem tudja betűzni. - Az az ő bajuk. Mert ez egy gyönyörű név.
- Köszönöm! - Helló! Szia! Ez meg ki?
- Ő Nathan, Steve unokatesója. - Szia!
- A meleg unokatesója. - Vagy úgy. Szia!
Hidd el, nincs miért paráznod, Galahad!
De a barátnődnek annál inkább.
Kösz, azt hiszem. Odafent leszek.
Tipli!
Nem akarsz elmenni valahová, ami nem fent van?
A barátod, nincs nagyon oda a táncért.
Ma nem, úgy tűnik.
Szóval... mért jársz vele?
Hát, mert szeretjük egymást.
Néha tök jó együtt lenni vele.
- Egyébként, meg bejön nekem. - Értem.
És... milyen srác az eseted?
Magas, sovány, széles vállú.
- Most mi van? Mi a baj a széles vállal? - Nem, semmi.
Csak nekem a fenekek jönnek be, azt hiszem.
De egyébként, megértelek. Tudod, ha valaki annyit látott már...
- Annyi feneket? - Nem, nem.
Őszintén? Nem csípem, ha egy pondró ráhajt a nőmre.
- Leszarom, hogy homár. - Vágom. - Leolthatnád az unokatesódat!
- Tutira meleg? - Haver, kiről beszélsz?
Csak azt tudom, hogy sokkal több emberhez vonzódhatsz, mint hinnéd.
- Én? - Akárki.
Miből gondolod?
- Ne haragudj, mennem kell. - Jaj, ne, még nem végeztünk ezzel.
- Felhívom magam, hogy meglegyen a számod. - Feleslegesen strapálod magad.
Mert holnaptól új számom lesz.
- Hogyhogy új számod lesz? - Ott van! Rhi! Nem Steve unokatesója!
- Szerintem nem is meleg! - Mi? - Sajnálom, most mennem kell!
- Majd megmagyarázom. Ígérem. - Mi? De hová mész? - Menj, menj, menj!
- Bakker, ne! - Várjatok, fiúk! - Gyerünk, gyerünk! - Hagyjátok békén!
- Ne menj rá a csajainkra, kisköcsög! - Rhi, a slusszkulcsot!
- Ne, Justin, ne csináld! Justin! - A slusszkulcsot!
Nem, ilyen állapotban nem vezethetsz!
Ki volt ez egyáltalán?
Siri. Hé, Siri! Van telefonom?
Reggel 6:29 van.
Ez a kamasz lekéste a takarodót, aztán azt mondta, hogy a gonosz vette rá.
Nathan Daldryre Monroeville-ben
szombaton hajnali 1 körül találtak rá az autópályánál.
A törött hátsó szélvédőjű kocsijában aludt. Mindezt azzal magyarázta...
- hogy megszállta őt az ördög. - Lejött a közösségi oldalakról.
- Halljuk, mi történt akkor. - Nekem kell megkeresnem.
Mit forgatsz a fejedben? Hagyd őt békén! Kattant a srác.
Akkor meg mért lógtál vele?
- Nem tudom. - Úgy éreztem, mindig valami előre hajt.
Szóval péntek este állati fura volt.
És ma reggel jött egy SMS egy ismeretlen számról.
"Ha találkozol velem egy nyilvános helyen, elmagyarázom.
- Egyedül gyere!" Istenem! És elmész? - Nem tudom, menjek?
Ki ne hagyd!
Ennél vagányabb, borzongató sztori még nem volt.
Egyedül vagy, ugye? Mondd, hogy igen!
- Elnézést, de ismerjük egymást? - Hát, Nathan küldött.
- Hol van Nathan? - Ő is itt van.
Mármint, félig-meddig, nem úgy konkrétan itt,
dehát pénteken se volt ott.
- Amikor azt hitted, hogy ott van. Igazából, nem ő volt. - Mi?
Ma Megan vagyok. Amikor Nathannel találkoztál, én voltam Nathan.
Amikor Amy a nyomodban járt a suliban, én voltam Amy.
És mikor lementél Justinnal a partra...
Én voltam Justin.
Azért, mert olyasvalaki vagyok, aki minden nap más testében ébred.
Ami mindig annyi idős, mint én. Közel van a legutóbbihoz,
de sosem kétszer ugyanaz a személy,
és egyáltalán semmilyen ráhatásom nincs az egészre.
Na jó, Rebecca mondta neked, hogy itt leszek?
Pedig kértem, hogy ne szóljon senkinek.
Nem tudom, miért történik ez, vagy hogyan. Mert ezt még...
nem próbálták elmagyarázni.
És én is most először mondom el valakinek.
És tudom, hogy nem vagyok meggyőző.
Oké.
Köszönöm! Mindez nagyon szép,
de azt hiszem, jobb, hogy ha megyek.
"A mosolyod nagyon szép." Ez volt a szerencsesütidben.
Azaz, hogy mindkettőnkében.
Meséltél a napról, mikor apádat kirúgták.
- Meg a francia étteremről. - Most hagyd abba!
- Ezeket Justinnak mondtam el, nem neked. - Neki nincs semmi köze ehhez.
Ő az egyetlen, akinek van. És vele töltöttem a napot.
És most ő meg te és Nathan, meg a jó ég tudja, ki még
hülyét csinál belőlem. És őszintén, nem érdekel, miért.
- Szóval, csak hagyd abba! - Justin nem így beszél veled.
Ő nem úgy tölti veled a napot, ahogy mi töltöttük együtt.
Mert ő nem lát téged.
Tudnod kell, hogy az akkor nem ő volt.
- Ez képtelenség. - Lehet.
- Szia! - Szia! Jól vagyok. Úgy nézek ki, mint aki nem? Jól vagyok.
Zsír. Van kedved ma suli után nálam tanulni?
- "Tanulni." - Ki az a Megan? - Fogalmam sincs.
Beszéltél bárkinek arról, amit meséltem neked, hogy mi történt az apámmal?
Bevallom, nem is emlékszem rá, hogy mit mondtál az apádról.
MINDEN, AMIT TEGNAP MONDTAM, AZ IGAZ.
Mi bajod van? Akkor most nem jössz?
SZERETNÉK HINNI NEKED... DE NEM TUDOM, HOGYAN.
TALÁLKOZHATNÁNK ISMÉT?
Nekem mindegy.
A KÖNYVESBOLTBAN SULI UTÁN...
TÖBB, MINT EGY ÓRÁNYIRA VAGYOK. NINCS KOCSIM.
IDE TUDNÁL JÖNNI?
Szia! Én vagyok az, A.
Szia!
- Várjunk, hogyhogy 'A'? - Ő itt James, én vagyok A.
Úgy, mint az 'A', mármint a betű.
Én továbbra sem hiszem el ezt az egészet.
Ki nevezett el A-nak?
Hát én. Olyan nevet akartam, ami valószínűleg senki másnak nincs.
- Mi volt rajtam aznap, mikor Justin voltál? - Parasztblúz, farmer short.
- Mi az? Tudod te, milyen egy paraszt- blúz? - Hát, sokszor ébredek lányként.
Bár elismerem, hogy James könnyebben levesz bárkit a lábáról.
- Mert megvan hozzá a külseje, meg minden, amire a csajok buknak. - Oké.
Mit mondtam neked utoljára aznap?
"Sokkal jobb íze van a szádnak, ha nem cigizel."
És minek nevezted Justint, mikor Nathan voltál?
- Minek? Galahadnek. - És Amyként ki vezetett körbe utánam?
Alexander.
Ettől még nyugodtan lehetsz hazug. Csak egy röhejesen jól felkészült hazug.
- De akár igazat is mondhatok. - Vagy én kezdek meghibbanni.
Úgy értem, ki vagy te? És kik a szüleid? Ők is testet cserélnek?
Nem mehetnénk el egy kevésbé zsúfolt helyre?
De, talán, ha újra egy törékeny pomponlány lennél.
Viszont, szerintem nem vagy tisztában vele,
- hogy ma egy fenyegetően benga srác vagy, úgyhogy ki van zárva. - Jó. Értem.
Nem tudom, hogy vannak-e szüleim.
Feltételezem, hogy vannak, de nincs kitől megkérdezni.
Szóval életed minden egyes napján, csak úgy felébredsz, és...
Egyszerűen megpróbálom annak az embernek a napját megélni.
Anélkül, hogy feldúlnék bármit, változtatnék, vagy nyomot hagynék.
- Soha többet nem leszel ugyanaz? - Nem. Lehet, hogy látom őket a suliban
egy héttel, vagy hónappal később. Ha épp újra odavetődöm.
Szóval, ha épp valaki bőrébe bújsz, akkor az még te vagy, vagy ők?
Én vagyok. Mármint, az öntudatom, az emlékeim.
Ugyanakkor, hozzáférhetek az ő múltjukhoz és emlékeikhez is.
De nem mindhez egyszerre.
Minél tovább vagyok valaki egy adott nap, annál többet tudok róla.
- Ezt kinek mondtad még el? - Mondtam már, senki másnak.
Ez nagyon magányosnak hangzik.
- Lehet. - És szomorúnak.
De nem az, mert annyi mindent láttam.
Tudom, hogy mitől már minden ember,
és mitől egyforma mindenki, érted? És láttam ugyanazt a kék színt
50 különböző módon 50 különböző szemmel.
De sosem maradsz elég sokáig, hogy bármit láthass megnőni.
Ez igaz.
Bár, azért szeretnék.
Ha mutatok valamit, megígéred, hogy nem mutatod meg másnak?
Nézd meg az Instagramom!
Hacsak lehetőségem volt rá, posztoltam képeket.
Emberekről, akik voltam, dolgokról, amiket láttam. Persze, ez kockázatos.
Minden este, mielőtt lefekszem, törölnöm kell a bejelentkezési infómat,
de jó, hogy vannak emlékek.
Ez még mindig nem bizonyít semmit.
Ezeket a képeket leszedhetted bárki profiljáról, vagy simán a netről.
Megtehettem volna, de... Várj, várj! Kérlek, találkozhatnánk újra?
Nem is tudom. Igen, talán.
- Adj egy kis időt, hogy ezt feldolgozzam, rendben? - Oké.
Szia, A!
Szia!
Segíthetek?
Nem. Nem kell semmi.
Szia!
Én vagyok.
- Emlékszel? - Már megint jött valaki azzal az eredeti ötlettel,
- hogy ördögként találkoztunk. - Mi?
Nem, nem.
Az iskolai újságnak szeretnék írni valamit.
- Ami azt illeti, megismerlek. - Tényleg?
- Örülök, ha valakit az igazság érdekel. - Helyes.
Csinált valamit a memóriámmal, úgyhogy az egész éjszaka eléggé ködös. De...
emlékszem, hogy táncoltam.
Aztán, ott voltam ebben a furcsa apró házban.
Aztán menekülnöm kellett.
Állítólag, este azt mondtam anyámnak, hogy kölcsönkérném az autóját,
hogy segíthessek pár barátomnak musicalt írni Jézusról.
Ezt tedd bele a sztoridba!
Amíg bennem volt, az én mobilomról lépett be az Instagramjába.
Ott voltam a Sátán közösségi oldalán.
Észbontó élmény volt.
Kitette az általa megszállt összes kamasz fotóját.
- Megnézhetem? - Sajnos, kipaterolt, és jelszót változtatott
mielőtt egy képet is elmenthettem volna, de téged felismerlek.
- Ezt hogy érted? - Az egyik fényképről. Az akváriumban. Az te voltál.
Téged is megszállt, igaz?
Nem. Nem, engem nem szállt meg senki.
Amíg ott volt benned, beszélt hozzád?
- Azt hiszem, mára elég lesz. - Lett bármilyen elképzelésed arról,
- hogy milyen a személyisége? - Pontosan tudom, milyen a személyisége.
- Ő maga a gonosz. A Sátán. - Köszönöm!
- Justin, nem fenyegetheted meg! - Ez nem fenyegetés.
Csak közlöm vele, hogy "Kis haver, ha újra szóba állsz a csajommal,
segítek rajtad, és kiverem a gonoszt belőled." Ez miért fenyegetés?
Justin, ez a fenyegetés meghatározása. Rhi, mondd már meg neki!
- Ne, Rhi, neki mondd meg! Mi vagy te, egy szótár? - Gyerekes ez a vita.
Nem vagyok gyerekes.
Honnan tudtad, hogy én vagyok?
Csak abból, ahogy rám néztél.
- És ez a lány sosem járt ide. - Mármint, ez a srác.
Nem teszel túl jót a jelenléti ívének.
Senki jelenléti ívének nem teszek jót.
Gyere!
Mintha azt mondtad volna, hogy nem kuszálod össze senki életét.
- Szóval akkor mi van Nathannel? - Látnom kellett téged.
Próbáltam őt haza vinni, lefektetni,
de 11:59-kor megálltam, és elájultam, ezzel elcsesztem,
- mert nem töröltem az Insta infóimat. - Neki te vagy az ördög.
Ha én vagyok, az emberiségnek nincs mitől tartania.
Az ördög is ezt akarná elhitetni az emberiséggel.
De a gyanakvó halandól ellen nem győzhetek, igaz?
Komolyan, mondd, miért csinálod ezt?
Amikor találkoztunk, éreztem valamit, amit korábban soha.
És ezt nem akarom elengedni.
Az a nap, hogy lenne rendben, amit tettél?
Azért csókolhattál meg, mert azt hittem, Justin vagy.
Azért meséltem el valamit bizalmasan, mert azt hittem, ő vagy.
Ő sosem értette volna meg. A fejében voltam. Ismerem.
Na ne csináld! Én jobban ismerem őt, mert együtt járunk.
- Tudod, hogy ez vétek. - Kivel kéne járnom? Veled?
- Ha már így rákérdeztél, ez is egy opció. - Ez nem vicces, A.
Inkább furcsa. Úgy értem, ma épp...
Nem mindenkinek passzol a teste az agyához.
De nem azt kérem, hogy Vicnek adj egy esélyt, Rhi,
hanem hogy nekem adj egyet.
Mire emlékszel abból a tengerparti napból?
Hogy szuper jó volt?
És még emlékszem erre is.
Kérdezhetek még valamit?
- Igen. - Mit szeretsz kettőnkben?
- Mi? - Mármint, a kapcsolatunkban.
Tökre jól passzolunk, mert mi...
szuper csapat vagyunk együtt.
Mindenben támogatjuk egymást,
mint mikor nem hagytál részegen vezetni.
Az állat volt. És az az este a lökött arccal,
ráébresztett, őrülten küzdenék, hogy el ne hagyj. Frankón.
Mert a mi kapcsolatunk tényleg erős.
Steve totál elázott a saját buliján. Ráhajtott arra a Monroe-i csajra,
akiről kiderült, hogy Stephanie legjobb barátnője.
EL TUDSZ JÖNNI A LAURELI KÖNYVTÁRBA?
- Megkaphatom a kocsit, ha hazaértünk? - Na erre nem vagyok vevő.
- A könyvtárba kell mennem. - Kocka.
Szia! Remélem, még van időnk csinálni valamit,
lényegében lenyúltam a tesóm kocsiját. De legalább könnyen felismertelek,
- mert te vagy csak velem egykorú. - Ismerjük egymást? - Úristen! Bocs!
Én csak összekevertelek valakivel, mert nem tudom, hogy néz ki.
De ez nem egy tinderes izé.
- Csak ugratlak. Én vagyok az, A. - Te hülye! Ez nem vicces! - Csak tréfa volt.
- Nem hiszem el, hogy szívatsz. - Nem sűrűn teszek ilyet. - Nem vicces!
- Azért egy kicsit mégis vicces. - Nem.
- Amúgy, szép az inged. - Az anyja veszi a ruháit. - Nem azért, de nekem tetszik.
Hát, George utálja.
Voltam már ilyen magántanulós helyzetben, és néha élveztem.
De ez akár egy börtön. Ahol a börtönőr egy anya,
- aki iszonyat lassan beszél. - De rávetted, hogy elhozzon egy könyvtárba?
Igen, hát egy órára.
És 50 új tényt kell megtanulnom, amíg értem nem jön.
- Oké, akkor keressünk pár tényt. - Ez várhat.
Mesélj inkább a napodról!
Egyszerűen csak úgy eltelt.
- Te jártál a fejemben. - Tényleg?
- Jesszus! - Tényleg?
Igen, azon agyaltam, milyen lehetett neked kisebb korodban,
így létezni.
A legtöbb, amit elmondhatok, hogy talán Phoenixben születtem.
De a család, akiknél voltam, egy szép nap
elmentek Detroitba egy esküvőre.
- Aztán Michigan körül éltem egy ideig. - Nem tudsz visszajutni Arizonába?
- Nem. Mert mint mondtam, nem választhatok, hová kerülök. - Értem.
De úgy értettem, hogy milyen érzés volt ez számodra?
Hát...
Úgy 6 éves koromig nem tudatosult bennem, hogy más vagyok.
Tudod, végül az döbbentett rá, hogy az emberek a holnapról beszéltek.
Hogy miket csinálunk majd, hogy hová megyünk. Másnap.
Mintha mind együtt maradnánk.
Amiről tudtam, hogy nem így lesz.
Ahányszor megpróbáltam ezt elmondani, az emberek nem értették.
Azt hitték, ez valami ugratás, vagy játék. Vagy aggódva figyeltek.
Egy idő után rájöttem, hogy az én másnapjaim,
nagyon különböznek mindenki másétól.
- És sosem találkoztál olyannal, mint te? - Nem.
Tudod, keresgéltem online, üzenőfalakon
olyan embereket, akikbe valaki más költözött.
Van egy subreddit, ami érdekes.
- Ne keressünk tényeket? - De. De. - Oké.
- A 47., csirke. - A csibe kikelési ideje 22 nap.
48., a kecske.
A kecske vemhességi ideje 136 nap és 160 nap közt van.
- 49., a mormota. - A mormota vemhességi ideje 31-32 nap.
- Az 50., kenguru. - A kenguru vemhességi ideje 32-39 nap.
Hát ez szuper. Az anyja kifekszik tőle.
Szóval hányat tudtam?
- Nem tudom, nem néztem. - Nem nézted? Szerintem mind talált.
- Én is azt hiszem. - És mi a jutalmam?
George!
- Ki ez a kis ribanc... - Tényleg lassan beszél. - Igen.
- ...aki csábítgatja a fiamat? - Most menekülj! - Biztos? - Igen, futás!
JÓ ÉJT, A!
HABÁR, NEM FOGOD LÁTNI EZT HOLNAPIG.
TEHÁT, JÓ REGGELT, A!
Rhi, fél 7 van!
Azt a rohadt!
- Mi a baj? - Semmi.
Ezt fair módon játszom le.
Ígérem!
Nick, csak a Walmartba küldelek, nem Yukonba. Tedd meg. Kérlek!
Rhi. Biztos, minden rendben?
Igen, persze. Legyen szép napod!
Hé, várj!
Gyere ide!
Vasárnap a csapatommal Washingtonba kell mennem egy meló miatt.
De beszoríthatnánk egy kis városnézést,
shoppingolást, ha van kedved.
Szívesen mennék. Jól van. Rendben, szép napod, kicsim! Szeretlek!
Nyugi, nyugi, nyugi!
Bocsi! Én nem akartam lesni.
- Hugi, már fel se keltesz? Elkésünk. - Bocsi!
Te mi a szart csinálsz?
Siri, jelzés időzítés este 11-re.
Máshogy vagy kifestve.
De jó.
- Reggeli? - Jaj, istenem! Ne haragudj, totál kiment a fejemből.
Úgyis pocsék az a lötty.
Minden rendben veled?
Csak nagyon dögös vagy ma.
Akárcsak a te tököd.
Na jó, most már vegyél vissza!
Extra szexi vagy ma.
- Mármint, a szokásosnál is szexibb. - Kösz a bókot! - Kösz, hogy szexi vagy!
Szóval... nincs kedved megpattanni hozzám?
- Talán ma inkább ne. - Azt hittem, bírod az ilyet.
- Fogalmad sincs, mit szeretek, igaz? - Tessék?
Csak akkor szeretek lógni veled, ha különleges nappal lepsz meg.
Ha nem csinálunk mást csak, döglünk a kupis szobádban,
te videojátékokkal játszol, és hamburgert rendelünk ebédre,
- abban nekem nincs semmi különleges. - Ezzel eddig nem volt bajod.
De most már van. Hónapok óta nem volt egy meghitt napunk.
Folyton azért a napért rinyálsz!
Zavar, mert nem emlékszel rá, mert ott sem voltál?
Tedd meg nekem, hogy ma nem szólsz hozzám többet!
Mi az, már megint menstruálsz? Másfél hete is ez volt.
Gratulálok, nem lettél apa!
Ne haragudj! Nagyon kiakadtam.
Légyszi, légyszi, ne legyél rám mérges holnap!
Minden rendben, kicsim?
Kösz!
- Apa, miért festesz? - Még sose kérdeztél erről.
Azt hiszem, amikor biztosítási ügynök lettem,
és abbahagytam a festést,
elfojtottam olyasmiket, amiket nem kellett volna.
Annyi éven át, olyasmit csináltam, amihez semmi közöm se volt.
Ez megbosszulta magát.
Igen.
Szóval miért arcok?
Talán ez olyan, mint az "Írd le, amit tudsz. Fesd, amit látsz."
A lelki szemeimmel... én ezeket látom.
Arcokat, amiket nem ismerek.
Csak előjönnek.
Teret adok nekik, hogy létezhessenek, éljenek... legyenek.
Kapóra jönne egy új arc.
Ülnél modellt nekem?
- Igen. - Igen? - Igen. - Szuper.
Szóval tegnap én te voltam. Igyekeztem ennek minden emlékét hátra hagyni neked.
Megpróbáltam csupán egy hangyányit változtatni a dolgaidon.
Habár, egy heti leckédet megírtam. Mert leckeírásban verhetetlen vagyok.
Nem kell megköszönnöd. Na jó, rendben, szívesen.
Tudnod kell, hogy nem én akartam a bőrödbe bújni.
Nem választanám ezt még, ha tehetném sem.
És amióta csak élek, még sosem ébredtem valaki olyannak a testében,
aki ennyire fontos nekem.
Ez volt eddig a legjobb és egyben legrémisztőbb napja az életemnek.
És ennek kizárólag te vagy az oka.
Szeretettel, A.
JUSTIN: 3 ÚJ ÜZENET
- Szia! - Szia, bébi, mit keresel itt? - Azt hiszem, szünetet kéne tartanunk.
- De ez a dolog király köztünk, a kapcsolatunk. - Igazából, nem.
Te nem látsz engem. Fogalmad sincs, hogy ki vagyok.
Élj boldogan!
Szia!
Hülyéskedsz velem?
Tisztább aggyal ébredtem fel, mint valaha egész életemben.
Merre vagy ma? Szeretnélek látni.
- Mi az? - Semmi.
- De mégis? - Olyan más ma a kezed. - A tiéd ugyanolyan.
- Köszi, hogy nem szakítottál Justinnal! - Bevallom, hogy nem volt könnyű.
A nagybátyám épp Kaliforniában van. De amúgy se sűrűn szokott idejönni.
De vasárnap délutánra haza kell érnem, hogy anyával legyek.
Persze. Semmi gond.
Szóval, akkor ez a mi hétvégénk?
Ez a mi hétvégénk.
Ez csak azért volt, mert így nézek ki?
Azért volt, mert te vagy.
És 10%-ban azért, mert így nézel ki.
Szóval igazából emlékszel mindenre?
Hát, lefeküdtem csütörtökön, és ma egy tök béna
melltartóban ébredtem fel. Köszönet érte!
De valahogy ott voltak az emlékek is, amikben benne vagy.
- Ez biztos nagyon fura lehet. - Nem, fantasztikus.
Hagynod kéne, hogy az emberek emlékezzenek rád, A!
Szerintem több emléket kéne hátrahagynod, több embernek,
nyomot az életükben. Mert te olyan okos, gyönyörű, kedves, vicces...
Dolog vagyok.
- Személyiség. - Már nem vagy kiborulva azon, hogy elsőre hagytam,
hogy megcsókolj, és bizalmas dolgokba beavass
anélkül, hogy tudnád... hogy ott vagyok?
Hát, biztos sok embert kell megcsókolnod.
És sok bizalmas dolgot hallasz.
Igen, én...
Én sokszor voltam fiú, vagy lány egy kapcsolatban.
- Hogyhogy ez nem hangzik szörnyen neked? - Inkább hihetetlenül hangzik.
- És miért éjfélkor? - Amennyire tudom, 24 órát kapok minden egyes házban.
- Aztán egyszer csak kilöknek. - "Kilöknek"?
Az a valaki, akinek elfoglaltam a helyét.
Amikor visszatér, nem is tudom, egyszerűen, ilyen érzés.
Mi van, ha ellenállsz?
Olyan nincs. Ha ideje mennem, nem az én testem.
Figyelj, ezt a részt még nem tanultuk a paranormális biológia fakton.
- De ha minden igaz, tavasszal benne lesz az anyagban. - Jaj, ne!
Tulajdonképpen, fiúnak, vagy lánynak tartod magad?
Igen.
- Viszlát holnap! - Úgy lesz.
HOL VAGY? HOL VOLTÁL?
Ha hirtelen felszívódnál, megértem.
De pont aznap, mikor együtt mennénk Washingtonba, az gorombaság!
Nem felejtettem el. Csak épp...
Nem várhatod el tőlem, hogy dobjak el mindent, amit ezért a családért teszek,
csak azért, hogy három órát vezessek, és összeszedjelek
egy hiphop kitalált vakáció után.
Talán nem a család az egyetlen, ami lefoglal munka után.
Tessék?
Rhiannon, elárulnád, hogy mi a fene bajod van?
- Én csak... - Te csak, mi? - Én...
Semmi. Semmi bajom.
A. GYERE VISSZA!
IDEIGLENESEN KI VAGY TILTVA A "MEGSZÁLLVA" FÓRUMRÓL
Michael! Azt hittem, már felkeltél, és lezuhanyoztál!
- Uram atyám! Le fogjuk kéni a gépet! - Csípked magad egy kicsit, Michael!
- Szia! Értem tudnál ma jönni? - Mikey! Mi a fene, Michael?
A családomnak ma Honoluluba kell repülnie.
Ha velük megyek, holnap olyan gyerekként ébredek, aki nem jön vissza ide.
Silver Springs. Van egy Target az útnál. Várj a parkolóban!
Istenem! Ez a srác nem egy atléta!
- Michael! - Basszus! Ide! - Michael! Michael, mit művelsz? Azonnal gyere ide!
- Jól van! Lassíts le! - Nem hallom, mit mondasz! - Francba! Állj meg! - Tessék?
- Állj meg! - Basszus! Basszus! - Michael!
- Megvan! - Jézus! Jolene meg fog ölni. - Michael! Gyere ide most! - Menj! Menj!
Jól van, jól van.
Hova viszi el a fiamat?
- Sajnálom! - Hát, meg kellett tennem. Nem győzhetett Hawaii.
- De hol voltál? - Nem jöhettem.
Én meg ott voltam egyedül, halálra fagytam, és féltem!
Ha anyám nem jön értem, nem tudom, mi lett volna.
Nem is szólva arról, hogy most baromi dühös rám,
és még csak meg sem tudom magyarázni neki!
- Sajnálom! - Hol voltál, A? - Tüdőátültetésen. - Persze!
Este tértem magamhoz. Nem tudtam
- kapcsolatba lépni veled. Még egy telefont se adtak. - Komolyan?
Igen.
- És sikeres volt a műtét? - Azt hiszem. - Istenem!
- Szörnyen érzem magam, hogy cserben hagytalak. - Ne. Én vagyok a hibás.
Ez a hétvége, az én rémes ötletem volt.
- Szerinted rémes ötlet? - Mi? Nem.
Ugyanakkor, csodálatos is volt.
Ezentúl... elővigyázatosabbnak kell lennünk!
Igen.
- Tudod, azt hittem, végleg elmentél. - Sose mennék el.
Csak nap nap után.
Szerinted tudjuk ezt így tovább csinálni?
Mármint, nem tudva, hogy ki leszek, vagy hol tűnök fel legközelebb?
Talán vissza kéne mennem kitisztítani
ezt a káoszt, amit ennek a srácnak okoztunk.
Majd megoldjuk valahogy. Ígérem!
Idegen a kezem?
Kevésbé, mint hiszed.
Jo, kérlek, bocsáss meg a kocsi miatt!
Szörnyen érzem magam.
Elmondhatom neked, hogy mi van?
Szerelmes vagyok valakibe, aki minden nap egy másik testben ébred.
Mindig ugyanannyi idős, de kétszer sosem ugyanaz.
Tegnap egy srác volt, akit meg kellett mentenem a családjától.
Szombaton, ő volt az a furgonnal.
Vasárnap, meg egy fiú, aki éppen nem tudott eljönni.
Úgyhogy, ilyen egyszerű a helyzet.
Nézd, nekem mindegy, milyen bizarr, szerepjátszós,
többszerelemes-típusú szarra gerjedsz, csak engem hagyj ki belőle.
- Tényleg ez van. - És a kocsimat felejtsd el!
Csak, mert baromi kedves vagyok, megbocsátom a tegnapi hiányzásod.
- Többé ne forduljon elő! - Nem fog.
- Szia, hová tűntél tegnap? - Csak nem volt kedvem iskolába jönni.
Mért nem mesélsz már el soha semmit?
- És ki volt az a hétvégi nyomi arc? - Miféle nyomi arc?
- Kiről beszélsz? - Jolene mesélte a barátnőinek, Nhogy valaki ott hagyott
az erdő közepén. Ennél nyomibb dolog nincs.
- Mi köze ehhez bárkinek is? - Semmi.
De én a barátnőd vagyok, nem bárki.
Vagyis, hát az voltam.
- Halló? - Te vagy az? - Igen.
Megkaptam az üzeneted.
Igen. Tudtam, hogy vannak sötét gondolatai. Úgy egy órája úgy döntöttem,
hogy rajzolok valami vidámat az egyik füzetébe. Hátha attól jobb kedve lesz.
És abba írt le mindent.
Az egészet megtervezte előre.
Ha az apja megtalálja a tablettáit,
a lány egy felüljáró oldalának fog neki hajtani.
Mikor ér haza az apja?
Hajnali 5 előtt nem jön el a kórházból. Addig biztos, műtőben lesz.
- Meg kell állítanod a lányt! - De nem tehetek semmit. - Ezt te sem hiszed el.
- Hívd fel az apját! Egy segélyvonalat! - Ez Kelsea élete, nem az enyém.
És ha meg akarna ölni valakit, mit tennél?
- Felnyomnám. - Tessék! Elárulnád, ez miben más?
Nem fair olyat tennem, amit helyette döntök el.
Szóval soha nem avatkozol azoknak az életébe, akikbe költözöl?
- Nem tehetem. - És mi van Justinnal? Az mitől volt más?
Tőled.
Ha éjfélkor elhagyod őt, akkor meg fogja tenni.
Szóval meg kéne próbálnod maradni.
Hiszem, hogy képes vagy rá.
De neked is hinned kell benne.
Hogyan?
Lökd vissza!
Maradj velem!
- Drágám! - Segítségre szorulok, apa.
Már nagyon régóta gondolkodom rajta.
Fenn vagyok, anya! Nyugi!
Édesem!
Jól érzed magad?
Jo mesélte, hogy valami furcsát mondtál neki.
- Hogy megismertél valakit, aki minden nap más testben ébred? - Csak vicceltem.
Értem.
Szeretlek, Rhi!
Ha beszélni akarsz valakivel, én itt vagyok.
Apa!
- Szereted még anyát? - Persze, hogy szeretem, kicsim.
Csak soha nem tudhatjuk az elején, hogy milyenné válunk
évtizedek múlva.
- Hé, mi van, ribanc? - Ne savazd már! - Rhi, büszke vagyok rád.
- Maradj ribanc. - Fogd be, paraszt!
- Szia! - Szia!
Nagyon hiányoztál tegnap.
Sajnálom a sértő megjegyzéseket. Én tehetek róla.
Meg se hallottam. Na mesélj el mindent!
Bejelentkezett a kórházba, egy orvoshoz. Talán benn tartják egy éjszakára.
Valószínűleg, gyógyszert fog kapni.
Remélem, végül jól sül el. Még minden jóra fordulhat,
- de ez az ő élete, úgyhogy... - Igen. És te megmentetted.
Maradtál.
Maradtam.
Szóval ez azt jelenti, hogy másba is maradhatnál esetleg?
- Lehet, hogy maradhatnék. - Mit csinálsz ma este?
Randim lesz. Nem veled.
Az ő barátjával. Évfordulójuk van.
Ezt mégsem kéne kihagynom.
Hát, akkor talán holnap.
Megcsókolhatlak?
Igen.
Szia!
Mért vagy még fent ilyen későn? Úgy tudtam, holnap tesztet írsz.
Anya, tudom, hogy apával próbáljátok ezt rendbe hozni.
De minden nap lehet közelebb kerülni egy kicsit egymáshoz,
vagy akár még egy lépéssel eltávolodni.
Igen.
Nézd, tudom, apa nem az, aki volt.
De te sem vagy az, aki voltál.
Mert mindnyájan változunk.
És te is megváltoztál.
Szóval,
kérlek, közeledjetek egymáshoz!
MERJ MAGADRA GONDOLNI
MESSZIRŐL KÖNNYŰ BÁTORNAK LENNI
AZ IGAZÁN BÖLCS EMBER SZÍNVAK
A HÁLA A NEMES LÉLEK JELE
HA BÉKÉBEN AKARSZ ÉLNI, TEREMTS BÉKÉT MAGAD KÖRÜL
Eszméletlen ez a srác.
Kíváncsi és kedves és jóképű.
Mókás, tök régóta ismerem, de nem sokat tudok róla.
Olyan kuka a suliban.
Ja, nem egy tipikus gimnazista, az tuti.
Később bontakozik ki. De csodásan emlékszik csodás dolgokra.
Olvas, lát és érzékel minden porcikájával.
Meglátja a vicceset másban, de nem kegyetlen.
Bocsi, én lecsapok a srácra, ha te nem. Ki ő?
Épp önmagáról beszél.
Szia!
- Szóval terveztél valamit suli után? - Most van suli után.
Most hová viszel? Mi az, hová megyünk?
Mit gondolsz, tudnál még egy napig Alexanderben maradni?
Nem biztos.
Kelsea-nél sikerült.
De Kelsea-nél ez könnyebb volt, mert...
ő már elvágyódott innen.
Jól van. Megértem. Nem gond.
De megkönnyítené a dolgokat, igaz?
Rhi!
Szia!
Istenem! Hát maradtál!
Ez olyan izgalmas!
- És pontosan tudtam, mi az. - Randizunk ma este?
- Holnap? Készülnöm kell egy tesztre. - Holnap.
Rendben.
Izgatottan várja valaki a sulit.
ANYA: 3 NEM FOGADOTT HÍVÁS
- Szeretlek! - Én is téged.
- Jobb lesz, ha haza megyek, mert az anyám kinyír. - Akkor mára ennyi volt?
Ami azt illeti, esetleg bemehetek még mondjuk egy percre.
BOLDOG SZÜLETÉSNAPOT, ALEXANDER!
- Azt hiszem, jobb lesz, ha most megyek. - Igen.
Ki felejti el a saját szülinapját? Ez az új lány az oka?
- Mondtam, hogy sajnálom. - Napok óta, rád sem ismerek, fiam.
Nem tudom, ez valami kamasz szorongásos baromság-e, de nem fogom eltűrni.
- Anya, kérlek, ne légy dühös. - Nem vagyok dühös.
A nagynénéiddel egész nap ezt a vacsorát főztük
a te kérésedre. Az összes kedvenceddel. Csak csalódott vagyok.
Undorítóan önző dolog volt, amit tettél.
Kiengesztelem őket valahogy.
Van egy családod, aki szeret.
Ne hidd, hogy ez természetes!
- Szia! - Szia! - Te meg hol voltál? Nem jöttél be órára. - Rhiannon.
- Bajba kerültél? - Nem annyira, mint gondolod. Rhiannon!
Akkor áll még a ma este?
A szülők elutaztak. Szóval nálam 8-kor?
Jó, rendben. Akkor este. Hé, Rebecca!
Végre péntek van!
Rossz barátnőd voltam. Bocsáss meg! De elmondok mindent.
Nem kell magyarázkodnod!
Az jó, mert nem biztos,
hogy értelmes magyarázatot tudnék adni rá.
Összejöttetek Alexanderrel?
- Igen. - Tudtam, hogy ez lesz a vége. - Tényleg?
Igen.
Örülök, hogy boldog vagy. Edzésem lesz, úgyhogy mennem kell.
- Mi ez, az Utolsó vacsora? - Inkább egy első randi.
Kiderült, hogy még főzni is tud. Szenzációs egy fazon.
Oké. Tudom.
Te is az vagy. Mármint, szuper srác.
A főztödet sosem ettem, úgyhogy erről nem nyilatkozhatok.
Rhiannon, itt van egy család, aki szereti őt, és viszont.
- Én mindig is erre vágytam. - Igen. Nagy szerencse.
De nem az enyém.
Nem helyes távol tartanom Alexandert az életétől.
Minél tovább maradok, annál több kárt okozok.
Akkor visszatérünk ahhoz, ahogy előtte volt.
Ismered Flynnt a matekcsoportomból?
Ő semmilyen körülmények közt se lehetsz.
Ha az ő bőrében ébredsz fel, úgy fel se hívj.
Na jó, lehetsz Flynn is. Nem fogok belehalni.
Nem tehetem ezt senkivel.
Sem Alexanderrel, se Flynn-nel.
- Se veled. - Mit akarsz mondani?
Újra meg újra többször átgondoltam az egészet.
Mindig a gátja leszek annak,
hogy egy tökéletes párra lelj.
- Hogy mondhatsz nekem ilyet? - Mert Alexander tökéletes neked.
- Ő az eseted! - Te vagy az esetem.
Azt hiszed, hogy én nélküled akarok élni?
Azt hiszed, boldog leszek bárhol, ahol nem vagy ott?
Visszatérve egy életbe nélküled,
ahol csak mások arcát láthatom, nem a tiédet?
Ahol csak mások hangját hallhatom?
Vele kéne lenned!
Ő magas, sovány, széles vállú.
Igazán okos.
Hihetetlenül kedves, érdekes és figyelmes minden szempontból.
Ne! Meg tudjuk oldani, A.
Annyira szeretném elhinni! Tudod, hogy szeretném elhinni.
Gondolj bele, mi lesz, ha együtt maradunk.
Gondold végig, úgy őszintén!
Hogy fest ez úgy egy év múlva?
10 év múlva? Mi lesz az életeddel,
ha én leszek az az ember, aki a legközelebb áll hozzád a világon?
Mennyire leszel magányos,
ha én vagyok az, akit szeretsz? És én vagyok az, akivel együtt vagy.
És nem mesélhetsz rólam senkinek.
Mennyire szakít majd el ez a családodtól?
Mennyire választ el ez mindenkitől, akit ismersz?
És mi lesz, ha elkezdek házas emberként felébredni?
Akinek gyerekei vannak.
Mi lesz, ha gyereket szeretnénk?
Milyen érzés lesz neked szinte teljesen egyedül felnevelni ezt a gyereket,
miközben senkinek se mondhatod el, hogy miért választottad ezt a megoldást?
És ez kinek a gyereke lesz?
Netán az én gyerekem?
Vagy egy olyan pasasé, akit soha többé nem látsz,
miközben a gyerekem elhagy a születését követő napon?
A gyerekem ismeri majd a szüleit?
- Vagy olyan élete lesz majd, mint az enyém, az örök kétséggel... - Elég!
A legtöbben tudják, nem az első szerelmük lesz az egyetlen.
Nekem te vagy mindkettő.
Mondj valamit!
Van még három óránk éjfélig.
Ne pazaroljuk el!
- Mi van még? - Egyesek agyában
minden gondolat olyan tompának és homályosnak tűnik.
Míg másokéban minden inkább cikázó és zavaros.
Mint egy rádió, ami állomásról állomásra ugrál.
Nehéz megfegyelmezni.
És még?
Gondolkozom.
Viszont látlak még valaha?
Hinnem kell benne, hogy így lesz.
De neked azt kell hinned, hogy nem.
Hová fogsz menni?
Messzire.
New Yorkba.
Chicagóba, ha eljutok oda.
Fő, hogy valami nyüzsgő nagyváros legyen, ahol rengeteg ember él.
Még mindig van néhány dolog, amit ki kell derítenem magamról.
Hagyj nyomokat, kérlek! Hagyj jeleket!
Rendben.
Itt az idő.
Emlékezni fogsz erre holnap?
Mindenre emlékezni fogok.
Ahogy én is.
Ez a szép befejezés.
Jó éjt!
Katie! Katie, fent vagy?
Katie!
Szia!
Mondta már neked valaki, hogy szép a mosolyod?
Csak mert így van.
DAVID LEVITHAN REGÉNYE ALAPJÁN
Facebook: MenzerProjects Twitter: @MenzerProjects